Jeg hæver det til trusselsniveau zeta, måske epsilon.
Jeg kender ikke jeres trusselsniveau.
Curtains organisation vokser hurtigt.
Og flere er gået i vågen koma.
De havde alle klaget over stiv nakke.
Det kan være en bivirkning af programmet.
-Hvorfor smiler Constance? -Curtain gjorde det.
Hun opførte sig mistænkeligt sødt.
De skal bare være sig selv.
Garrisons notesbog?
Hvis nogen kan gøre det godt igen, er det hende.
Wetherall Verdenssyns Vask.
Det kan chokere fotoreceptorerne i øjet.
-Det får hjernen til at nulstille. -Drej på knappen.
Han drejede ikke i tide.
Curtain skal fjernes med det samme.
Det er en god dosis tusmørkeurt. Det burde vare i timevis.
Godt. Vi har en lang køretur foran os.
-Der. -Hvad? Kan du være mere specifik?
Venstre ved håndtræet.
-Hvad? -Træet, der ligner en hånd?
Håndtræet. Milligan, til venstre!
Undskyld. Jeg har følelser.
-Er det tilflugtsstedet? -Muligvis.
Jamen dog.
Hej, mor.
Mor? Åh gud.
-Det er herligt. -Det er herligt.
Hej Nummer.
-Nummer? -Nummer er hendes fornavn.
Godt, jeg stadig kan genkende dig.
Mor har været meget modig omkring dit svigt.
Meget modig.
Mød min familie, alle sammen.
Min mor, Rowena.
-Min søster, Charity… -Hej.
Og min bror…
Min søster Charity og Madame Chops.
Hyggeligt at møde jer.
Og min bror… Et.
Et? To?
Hvorfor kommer du krybende tilbage?
Hvad har du brug for?
Vi har brug for…
…din hjælp.
Sørg for, at de andre biler ikke mister os. Det bliver farligt.
-Godkendt. -Ja, gør det.
Det er unødvendigt.
Som konstitueret direktør kan jeg…
-Selvudnævnt. -Ikke officielt.
Kør videre, Erika.
Godkendt.
Er du stukket af med et geni?
Et ondt geni, ja.
Og du tog dem med hjem til os?
-Må vi se ham? -Eller hende.
Han er faktisk min bror, og jeg synes, at ondskab er lidt for meget.
Men jeg synes, I skal være stolte af Nummer To.
Hun er et af de bedste mennesker, jeg kender.
-Hun er vidunderlig. -Bestemt.
Det er en lettelse, at min søster endelig har fået nogle venner.
-Et! -Jeg var oprigtig.
Han var sød. Hop ikke i struben på ham.
-Selvfølgelig er du på hans side. -Så kører vi igen.
-Hun kaldte dig "Et". -Ja.
-Du er den yngste! -Det lød godt. Det lyder godt.
Vi har brug for et sted at bo. Et sikkert sted. Vi bliver jagtet.
Belejligt.
-Er det her familielivet? -Ser sådan ud.
Vi må genopbygge Verdenssyns Vask.
Hvem ved, hvor længe Constance og Benedict har igen før de går i sort?
Vi skal bruge elværktøj.
-Vi har værktøj. -Åh gud.
Også komponenter.
Jeres opmærksomhed, tak.
Jeg har besluttet, at I kan blive.
Men I må arbejde for jeres aftensmad.
Vi er langt bagud med tilbygningerne.
Huset har allerede 17 soveværelser, mor.
Vi stener vores egne sten.
Det er tidskrævende, men berigende.
Jeg får så meget forståelse.
Curtain skal ud af bilen.
Det er så sjovt at se jer løbe rundt. Så travlt.
Vi har brug for hjælp. Det er til dig.
Gør det ikke for min skyld.
Du kan være få timer fra at gå i koma.
Jeg har det fantastisk.
Jeg skal bruge en bedre linse.
Ting, der reflekterer er i det skab.
Her er ting, der forbinder, forvirrer og konturerer.
Derovre er…
søm.
Hvad sker der, når Curtain vågner?
Benedict er overbevist om, at han kan nå ham.
Selvfølgelig siger han det. Han er glad.
Det virkede ikke sidst.
Jeg kan ikke se, hvordan tale skulle stoppe ham.
Og vi må stoppe ham.
Han er skurken.
-Men hr. Benedict vil… -Redde ham.
Ja.
Måske skal vi redde skurken, hvis vi kan.
Måske er det den eneste måde at vinde på.
TONI GIANNI - VERDENSMESTERSKAB
NINA THOMPSON VERDENSMESTER I TRÆTURNERING
Hvordan har du det?
Åh gud.
Inspireret.
Og forrådt.
Hvad?
Bedøvede du mig? Slog mig ud?
Pusterør.
Hvor groft. Det er under dit niveau.
Jeg måtte have dig ud derfra.
Væk fra akolutterne og nikkedukkerne.
Nathaniel, det, du gør…
Er at hjælpe folk. Det hjalp dig.
Nej, det er kunstigt.
Og ja, det føles godt, men det hjælper ikke nogen.
Det er faktisk ret skadeligt.
Folk går i sort og bliver katatoniske.
Der er ingen konkrete beviser på, at mit system…
Jeg så det. Jeg ved, du også så det. Du fornægter det.
Du tænker ikke på nogen.
Det handler stadig om kontrol for dig.
Stop nu. Du kender mig ikke så godt, som du tror.
Det troede jeg, men måske tog jeg fejl.
Jeg kan ikke lade dig gøre det mere.
Du har intet valg.
Mine folk er allerede på vej.
De finder os aldrig. Vi er langt fra civilisationen.
Vi er 16 km fra grænsen til Frankrig i det sydvestlige Luxembourg.
Du tror ikke, jeg har undersøgt,
at jeg ikke forudså alle dine træk?
Det er nærmere 19 km.
De kommer fem minutter senere.
-Hvad er det? -Hvad?
-Hvad er der galt? -Ikke noget.
Dine folk tacklede mig.
-Hvor længe har det stået på? -Et par dage. Og hvad så?
-Hold op med at skifte emne. -Det er emnet. Jeg spørger bare.
Hvor længe har det stået på?
Nicholas.
Nicholas?
DEN MYSTISKE BENEDICT-KLUB
BASERET PÅ ROMANEN "DEN MYSTISKE BENEDICT-KLUB"
AF TRENTON LEE STEWART
Du har vist fundet en behagelig gruppe.
Har du adopteret nogen af de børn?
Det har jeg ikke.
De virker flinke.
Forældreløse?
Jeg fornemmer, at en forældreløs sætter pris på at have et kærligt hjem.
Jeg har tit tænkt på, hvordan du klarede dig i det kaotiske mareridt derude.
Det er ikke så kaotisk.
I normale tider. Lige nu er det ret kaotisk.
Det havde været rart at høre fra dig.
Du tager aldrig telefonen.
Jeg finder det irriterende.
Vi har ikke tid til at snakke. Arbejde.
Det er fint.
Jeg har gemt den til dig.
Tak.
Balancen er skæv.
Jeg tænkte, det ville passe bedre med dit mærkelige svingmønster.
Tak.
Og forresten har jeg sendt breve.
Du kunne have svaret.
Jeg finder ikke min egen datters adresse.
Det står på konvolutten.
Nogle af os trives, hvor vi er.
Men ikke os alle.
Har du aldrig haft lyst til at gå? Nogensinde?
Der er for meget at lave her.
Og selvom jeg ved, du tror på det, betyder anderledes ikke bedre.
Det er helt normalt at ville se verden.
At møde nye mennesker.
Nye mennesker. Forfærdelige prioriteter.
Den rette prioritet ville nok være at bygge
et fængsel med gæsteværelser.
Må jeg sige noget?
Mener du tricks?
Med et årti tror jeg, jeg kan løse det.
Men jeg må lave forsvarsforberedelser.
Har du et kort over grunden?
Jeg har et detaljeret kort over grunden.
Det er i foyeren. Du kan tage det ned.
Et kan vise dig det.
Intet problem.
Et,
finder du denne livsstil kvælende?
Nej!
Jeg var i radioen.
God måde at holde kontakten på, mens du er lige her.
Verden ligger for dine fødder.
Gamle Vandenpuig sagde noget sjovt.
Folk i byen spørger efter os.
Flere nye folk.
Grå mennesker.
Vi er blevet fundet.
Milligan!
Nicholas?
Du skal vågne. Vågn op!
Det ser rodet ud, men vi prøver at…
-Der er ikke tid. De grå kommer. -Ejendommen kan forsvares.
Jeg har mange idéer, men vi får brug for alle.
-Forstået. -Okay.
Hvorfor skal vi have konflikter?
Okay. Alle undtagen Constance.
Vi kunne godt bruge hendes tankekraft nu.
-Vi bliver angrebet. -Kate.
Jeg kan ikke vælge at gøre det.
Det sker bare, og det har jeg det fint med.
Sticky, Reynie, Kate, Dipika. Vi skal arbejde.
Constance, gå tilbage til huset for din egen sikkerheds skyld.
Måske vil jeg hellere gå en tur.
Der er et puslespil med 2.000 brikker indeni.
Spændende.
Jeg beder dig.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal gøre.
Du må komme tilbage.
Du havde ret. Det har altid handlet om kontrol.
Og ja, jeg vidste, det var forkert.
Men hvis jeg overbeviste dig om, det var godt,
så ville du tro, jeg var god.
Du må komme tilbage. Du må ordne det her, ordne os.
Du må gøre det godt igen.
Jeg elsker dig, Nicholas.
Bare vi var kommet noget før.
Var det skuespil?
Jeg har den næsten.
Hvad er det?
Tre biler på vej denne vej.
Jeg håber, de er klar.
Vild stjerne!
En slap igennem.
Hvorfor?
Jeg kunne kun nå dig, hvis du troede, jeg var tabt.
Hvordan?
Børnene lavede et apparat, der vendte lykken på hovedet.
Før den gik i stykker, virkede den faktisk på mig.
Jeg valgte at skjule det.
En lusket plan. Det må jeg respektere.
Men det ændrer intet.
-Jeg tror ikke på dig. -Gør du ikke?
Selvom du ikke vil indrømme det, var det, du følte lige før, virkeligt.
Mere ægte end noget, du kan skabe.
Uanset om det var glæde eller sorg eller noget midtimellem,
var det ægte følelser.
Og det er afgørende.
Hvad jeg endelig føler, når jeg står foran dig.
En hvirvelvind af følelser, gode eller dårlige.
Det er mere værdifuldt end guld.
Og jeg er ked af det.
For hvad?
Pusterøret. Det gjorde ondt.
De er her.
Det er min datter!
-Og selv om hun er ikke perfekt… -Ikke relevant.
Det er jeg heller ikke.
Det går begge veje!
Perfekt sagt, min smukke søn.
Gå væk.
Det er mit hjem.
Stop.
Træk jer.
Træd tilbage, alle sammen.
-Hvad? -Jeg forstår ikke.
Vi er her for at redde dig.
Det kan I ikke. Jeg er blevet reddet.
Af min bror.
-Herre.? -Ja, han fik mig til at indse, at jeg…
Jeg har måske grebet det forkert an.
Nej, jeg ville aldrig sige sådan,
men her er vi.
Nu er I fri til at gå og finde jeres egen vej.
Det giver ingen mening.
Det må være en slags kode.
-Blinker han i kode? -Jeg tror, han blinker i kode.
I er fritaget for tjeneste.
-Siger du, vi ikke skal tro på dig? -Nej.
Nej, jeg… Stop.
Jackson.
Døren er åben.
Find ud af, hvem du er.
Jeg opfordrer dig til at finde din egen lykke.
Det fortjener vi alle.
Jeg…
-Jeg… -Jeg…
-Din filosofi lever videre! -Selv uden dig!
Det ønsker jeg ikke.
Jeg…
Jeg er bare ikke god med ord.
Jeg ser til Constance.
Hvad kan jeg gøre?
Er du handy?
Jeg forstår ikke.
Tag en hammer.
Den er klar.
Hr. Benedict! Nummer To!
Sådan fandt jeg hende.
Jeg er ansvarlig.
Så jeg ordner det.
Nej.
Det gør vi begge.
Kom nu. Der må være en løsning.
Er vi sikre på lyskassen?
Ja, min læge prøvede noget lignende.
Det virker kun, før de bliver sådan her.
Men hvad hvis vi indsætter en elektrode
i pandelappens højre hjernehalvde…
Hun ville miste førligheden i venstre side.
Der er værre ting.
Det ved jeg.
Men det var en mekanisk proces, der må være en lignende løsning.
-Hvad hvis der ikke er? -Det hjælper.
Jeg mener, hvad hvis løsningen er følelsesladet?
Skeptisk.
Din proces udløser kunstig lykke, ikke?
Hvad med den ægte lykke?
-Den rigtige glæde? -Ikke noget.
Præcis. Den er begravet, stampet ned.
Ubehandlet, så det ødelægger passagen
og efterlader dig ude af stand til at føle noget.
Jeg foreslår, at vi genopbygger den vej.
Vejen tilbage til lykken.
Hvordan?
Hvad gør vi?
Vi prøver at genskabe Constances evne til at føle glæde.
Eller noget andet.
Og som dem, hun holder mest af i denne verden,
tror jeg, I tre er i den bedste position til at hjælpe.
Tilbage til spørgsmålet. Hvad gør vi?
Bare vær jer selv. Tal med hende.
Det er jer, der gør hende glad.
-Gør vi? -Ja.
Hej, Constance. Du kan vel høre os?
Du er ikke altid den sødeste…
-Kate? -Hvad laver du?
Jeg kommer til sagen.
På trods af din ubarmhjertige gnavenhed
elsker vi at være sammen med dig.
Næste.
Kan du huske, da du knækkede Hviskeren med din hjerne?
Det var sjovt, ikke? Gode tider.
Så…
lad os skabe flere minder.
Venskab? Latter? Sjov?
Du opremser bare rare ord.
Constance, vi vil have dig tilbage. Jeg beder dig. Vi elsker dig.
Vi gør hende ikke glad.
Vi irriterer hende.
Måske er det det.
Hvad kan Constance bedst lide?
-At fornærme os? -Præcis.
Det gør hende glad.
Sådan viser hun kærlighed.
Ukonventionelt, men sandt.
Lad os få hende til at fornærme os.
-Hun kan ikke tale. -Ikke lige nu.
Men hvad hvis vi gør det uimodståelig?
Hvis jeg skulle sige, at jeg elsker kram…
Hvor længe tror du, hun kan modstå?
Det strider mod hendes biologi.
Constance?
Jeg elsker at kramme. Jeg elsker det.
Har du set farverne på de nye tyske magnettog?
Blå, vertikale striber. Jeg flipper ud.
Ved du, hvad det gode ved min spand er?
Det handler ikke om følelser.
Det er en logisk måde at være forberedt på.
-Kom nu. -Hej Kate.
Hvem er din yndlingsdigter?
Skal jeg kun vælge én?
De er alle gode.
Skoven er dejlig mørk og dyb.
Men jeg har løfter at holde og kilometer at gå, før jeg sover.
Succes er sødest hos dem, der aldrig får succes.
At forstå nektar kræver det største behov.
Gå ikke forsigtigt ind i natten.
Raseri, raseri mod lysets forsvinden.
"Den Aprille med sin sure sødhed.
Marts' tørke har udtørret til roden."
Ved du, hvad jeg elsker mere end noget andet?
Mere end et kram?
Jeg elsker en stor, lys, overdådig
sweatervest.
Jeg vil hellere ligge i koma end høre på det her.
Hun er tilbage.
Constance!
-Åh gud. -Nej.
Ingen kram.
Nej…
Tak for hjælpen.
Tak, fordi du sagde farvel, før du forlod os igen.
Er det at forlade, hvis man siger farvel?
Hvad med det her?
Kom og besøg mig i Stonetown.
Jeg vil vise dig mit andet hus.
-Lad Madame Chops blive her. -Nej.
Måske et beskyttende hylster?
Vi får se.
Hej.
Tilbage til basen?
Ja.
Med det her og det, du fandt ud af med Constance,
har vi skabelonen til at annullere dette, så…
Jeg skal på arbejde.
Godt at have dig tilbage.
Ja.
Jeg har vist mistet perspektivet her.
Det sker for selv den bedste.
Men organisationen har brug for mere end ét perspektiv.
Så hvis I vil,
vil jeg gerne have, I indtager en lederrolle.
Meget gerne.
-Om fem uger. -Hvad?
Fem.
Er det noget, jeg ikke er inviteret til?
-Nej. -Nej?
Kate,
det vil glæde dig at høre, at jeg ikke spørger,
om du har brug for en jakke.
Det er jeg glad for,
men det gør ikke noget, hvis du gør.
Lad os besøge Madge.
Okay. Jeg var lidt krævende.
Det er ikke nemt.
Jeg er glad for, at du fandt din plads hos Boatwright.
Jeg har to pladser.
Kom. Sådan.
FRESCO LINNEDSERVICE
CIRKA FEM UGER SENERE
ANTWERPENS TRÆTURNERING VM
-Ja! -Ja!
KAZEMBE OG TO VINDER VM I ANTWERPEN
Hej Reynie. Hvad så?
Semesteret starter godt.
Jeg glæder mig til dit besøg. Alle glæder sig til at møde dig.
Hej Reynie. Kate her.
Jeg ville bare give besked
og fortælle, at vi er hjemme og på arbejde igen.
Vi finder en god rytme.
REYNIE MULDOON
Du bad om et brev. Dette opfylder det ønske.
Selv tak. Constance.
TIL ENDNU EN SWEATER
Lægger gamle mennesker puslespil for at holde hovedet frisk?
Hej.
Nogle gør sikkert.
Videnskaben ser tydeligt fordelene.
Så måske…
Måske kan du finde ud af, hvor jeg kommer fra?
Jeg vil gerne prøve.
Og forresten er jeg kun 51.
Det ved jeg. Det er ulækkert.
Jeg ligner en på 46.
-Det er meget bagage. -Ja.
Jeg kommer ud i samfundet.
-Gør du? -Tro mig, det er nødvendigt.
Det viser sig, vi har en søster.
Og hun er ikke så sød som mig.
Tekster af: Nanna Westergaard